Din episoadele anterioare...
Totul se explică acum...
Familia ta cultivă cocaină!
E familia ta...
Întotdeauna va trebui să ai grijă de ea.
S-a terminat.
Ai stabilit o întâlnire cu cel mai bun cardiolog din New York.
Nu poți s-o tratezi. Nu poți decât să fii acolo.
- Sunt nașă. - L-am pocnit pe unul astăzi.
Da...
Eu și Mina ne-am îmbătat
- și am făcut sex. - A fost o mare greșeală.
Ridicați-vă! Ridicați-vă!
- Doamne, ce umilitor. - Bine, bine.
Afară!
Ajutor! Să mă ajute cineva! Nu! Nu!
- E un puști în apă. - E în regulă.
N-am fost destul de puternică să-l salvez.
Orice s-a întâmplat azi, n-a fost vina ta.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
New York.
Pun pariu că s-au distrat bine.
Restaurante cu aer condiționat.
Toalete la care se trage apa.
Bun. Ce zici să plecăm într-o excursie, nebuno?
Ca să mă prinzi singură într-o cameră de hotel? Nu, mersi.
- Bine ai venit înapoi, șefu'. - Salut, amiga.
- Crocodile Dundee s-a întors de la oraș. - Ce faceți?
- Te-ai descurcat cu scările rulante? - Da. Mergeau în sus și în jos...
- Da. Așa-i. - Nu? Mulțumesc.
Cum se simte Ryan?
E oficial pe lista de transplanturi,
- dar e destul de jos ca poziție. - Fir-ar să fie.
Ar putea dura un an până să primească o inimă.
Da, iar până atunci trebuie să stea liniștită.
I-am zis toată săptămâna în New York să se potolească,
dar s-a săturat să audă asta de la mine, așa că...
Nu, nu. Te sprijinim și noi aici.
Mersi.
Salut! Ce avem astăzi?
Am lenevit toată săptămâna în spital. Sunt gata să muncesc.
Nu avem prea multe de făcut. Controalele la copii.
- Vaccinurile. - Da.
Da.
E o epidemie virală în închisoarea Santa Beatriz.
Grozav. Contați pe mine.
M-ai sprijinit. Mulțumesc.
Părea atât de tristă, știi?
Știam eu că o epidemie virală o va înveseli.
Taci din gură.
Țineți-vă bine, domnilor doctori.
Închisoarea asta nu e ca cele din SUA.
Santa Beatriz a fost înființată de conchistadori,
în sec. al XVII-lea.
Nu s-au schimbat prea multe lucruri în ultimii 400 de ani.
Hepatita A a fost depistată deocamdată doar în aripa bărbaților,
așa că prioritatea numărul 1 este să ne asigurăm
că nu se răspândește epidemia și în aripa femeilor.
Stai. Este și o aripă a femeilor? Pe o insulă izolată...
Scuze.
Sunt aproape sigur că am văzut asta odată la televizor. Și mi-a plăcut.
Dle temnicer Vargas, aceasta este echipa mea de medici.
Bine ați venit.
Bine. Ascultați-mă. Aveți grijă de ace
- și nu le faceți perfuzii inutile. - De ce nu?
Fiindcă pot folosi tuburile să se spânzure unul pe altul.
Sau pe voi.
De asemenea, vă rog să vă scoateți bijuteriile.
Te ajut eu.
- Nu, este... - Lasă-mă să te ajut.
- Am reușit. - Te ajut.
Bine.
Poftim.
Poftim. Vezi?
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Tu l-ai aruncat?
Doamne, abia scot chestia asta.
Tocmai asta-i. E o brățară medicală de urgență.
Ar trebui să rămână acolo. E important
să se știe despre boala ta de inimă.
Nu intru într-o închisoare cu eticheta de "pradă ușoară".
- Mă vor mânca de vie. - Ryan.
Mă faci să mă simt slabă, Keeton.
Am nevoie să mă faci să mă simt puternică.
Acum e bine?
Bine. Pe aici, oameni buni.
Să mergem.
Nu-i chiar așa rău pe aici.
Vreau să zic, dacă tot trebuie să mergi la pârnaie...
Ar putea fi și în paradis, nu?
Sau nu.
- Vă rog... - Sfinte...
Mda. Paradisul.
LA CAPĂTUL LUMII Sezonul 1 Episodul 10 Sunt acasă
Poftim. Brenner, frumos din partea ta că ai venit la serviciu.
Dr. Keeton a zis că pot să-mi iau câteva zile libere.
Serios? Îi vine ușor să spună asta,
când freacă menta prin New York,
iar eu trebuie să conduc toată clinica de una singură.
Keeton freacă menta? Cam greu de imaginat.
Bine. Simplu sau complicat?
Simplu. Azi chiar am nevoie de un caz simplu și ușor.
Ceva cu o evoluție bună. Ar fi minunat să nu moară nimeni.
Hemoroizi sau gută? Din câte știu, nu se moare din așa ceva.
- Guta e grozavă. O iubesc. - Perfect.
Mulțumesc.
Și, Brenner? Mă bucur că te-ai întors.
Mulțumesc. Mersi. Știi, a trecut...
Sunt bine. De fapt, niciodată nu va fi bine...
În regulă.
În ordine.
Nu cred ca Picasso va strânge pe careva de gât.
Nu. Ăla-i Hugo. El e dintre cei cuminți.
Ești acasă?
Cum adică, "ești acasă"?
Și tu ai avea un prieten imaginar, dacă ai fi închis aici mai mult timp.
Bună, dr. Cole.
- A trecut prea mult timp. - Salut, prietene.
La ce lucrezi astăzi, Hugo? La un asfințit?
Ca întotdeauna, doctore.
Sunt deja 30 de ani de când nu l-am mai văzut în realitate.
Să ceri o fereastră cu vedere la vest în stabilimentul ăsta de 5 stele.
Când am venit aici prima oară, asta mi-a lipsit cel mai mult.
Nici bucătăria specifică, nici băutura.
Am găsit o cale să le aducem aici.
Da, știu. Am văzut în ce stare e ficatul tău.
Bine, Hugo,
dr. Minard îți va da Zofran și perfuzii,
iar eu te voi asculta la inimă și la plămâni.
Ascită... cap de meduză...
Ficatul era deja foarte slăbit din cauza cirozei.
Se pare că hepatita A l-a împins
- dincolo de limite. - Mă tem că vei avea nevoie
de mult mai mult decât perfuzii, amice.
E foarte inflamat.
- Cred că te doare foarte tare. - Iubito.
Am scos un pui din gura unui crocodil.
În ziua în care voi plânge
din cauza unui genunchi umflat, pot să mă împuște.
Ai luat aspirină?
Timp de 25 de ani, dnă doctor, dar n-are niciun efect.
O tequila și o baie fierbinte... Acolo aș fi acum,
dacă fiul meu n-ar fi fost așa un "grano del culo".
- Un ghimpe în fund. - Sigur.
Da. "Mamă, du-te la medic". "Mamă, nu bea în cadă".
Ce pisălog. Exact ca taică-su.
De obicei, guta răspunde bine la aspirină.
Unde ai fost diagnosticată?
Tu singură ți-ai pus diagnosticul.
Urăsc spitalele.
Dacă ești bolnav, n-ai decât să mori. Dacă nu, trăiește.
E simplu.
E o filosofie grozavă, dar mă gândesc...
Uite și ghimpele din fund.
Dr. Brenner, el e fiul meu, Mateo.
Ne cunoaștem.
După Compazin, încercăm fluide pe cale orală.
Bine. Mergem în celula următoare. O să mă descurc.
N-am zis nimic.
Albano Fernandez. A ucis un gardian acum câțiva ani.
Stă la carceră 24 de ore pe zi.
N-are cum să fi luat virusul.
Poate că nu e hepatită A, dar e altceva.
Înghite tot felul de lucruri ca să i se facă rău.
Apoi încearcă să fugă din infirmerie.
De trei ori anul ăsta.
Nu am înghițit nimic... sunt pe moarte.
Zice că nu a înghițit nimic.
Și nu am auzit niciodată un ucigaș spunând o minciună.
Poți deschide celula?
Imediat. Treci pe poziție.
Treci imediat pe poziție.
Deschide-o.
Nu mișca.
Nu mișca, ticălosule.
Stai jos, ticălosule! Stai jos.
Nu mișca.
Stomac destins, fără sunet de intestine.
Pare un fel de obstrucție intestinală.
Clark!
Știu ce vrei să spui... n-o spune.
Mă simt bine. Sunt bine.
Ne ocupăm noi.
N-am zis nimic.
- Te rog, așteaptă, Mateo. - Mi-ai zis să vin la medic.
Da, mamă, dar nu la ea.
Ea este doctorița...?
E mult mai scundă decât credeam, dar are o față drăguță.
Port pantofi plați.
Ți-am zis că te duc la spitalul din San Miguel.
- Au un medic foarte bun. - E prea departe.
Dacă tu ești la școală,
- cine are grijă de fermă? - Și cine va lucra
la fermă cu genunchiul așa vânăt?
Mă scuzați, dnă doctor.
Vă spuneam eu că e un mare ghimpe în fund.
I-am spus să nu vină aici. Îmi pare rău.
Nu te mai deranjăm.
- Stai așa. Ce s-a întâmplat? - Ce s-a întâmplat?
M-ai lăsat în mijlocul ringului de dans.
Mi-ai spus că s-a terminat. Ce vrei, să fim prieteni?
- Fiindcă nu știu cum să fac asta. - Nu, eu...
Las-o baltă în privința noastră, dar mama ta ar putea avea mai mult decât gută,
așa că aș vrea să-i fac niște analize.
- Fiule, vii sau nu? - Da, mamă, așteaptă.
Mamă! Mamă!
- Are o criză. - Ce-a pățit?
Am nevoie de Ativan și de angio cateter!
Are o obstrucție intestinală
care l-ar putea omorî. Va trebui să-l ducem la clinică.
Dacă nu-l operăm, moare.
Cum mai pot eu dormi vreodată? Tipul ăla e un ucigaș.
N-ar ezita să te omoare și pe tine.
Pune-i ce etichetă vrei.
E o ființă umană care merită îngrijiri medicale.
Vine cu noi.
Mulțumesc.
Mda.
E mult mai agreabilă când ești de acord cu ea.
Am tratat 82 de pacienți cu hepatita A cu injecții și antiemetice.
Dacă îi țineți pe pacienții bolnavi în celulele lor
toată săptămâna viitoare, fără contact între mâini și gură,
epidemia va fi ținută sub control.
Nu, stați. Vă rog.
Dr. Cole, te rog. Prietena mea.
I-am dat morfină. Probabil are halucinații.
Prietena mea... și ea ar putea fi bolnavă.
- În fiecare zi îi dau picturi și mâncare. - Despre cine vorbește?
Are o prietenă imaginară. Nu avem cu toții?
Vorbești despre fata din poza de pe perete?
Nu-ți face griji, frate. Sunt sigur că ea nu se va îmbolnăvi.
Nu "de pe". Din.
Din perete.
Din perete?
Din perete.
Prin perete... Oprește barca!
Oprește barca. Oprește...
- Oprește barca! - Unde te duci?
Vargas, aripile închisorii pentru bărbați și pentru femei...
- Comunică între ele? - Au un zid comun.
S-ar putea să aveți o epidemie și în aripa femeilor.
Deschide!
Aripa femeilor e de cealaltă parte a zidului,
dar le e imposibil să aibă vreun contact.
Poate prin grătare sau ventilatoare...
Nu există nici grătare, nici ventilatoare.
Peretele e din piatră compactă, dle doctor.
E cineva?
Epidemia s-a răspândit doar la etajul acesta,
deci, dacă vom lua aceleași precauții ca și în închisoarea bărbaților,
vom putea închide focarul înainte să se răspândească.
Ești de la ambasadă?
Nu, sunt doar un medic de aici. Ești americancă?
A trecut mult timp. Eu...
Nu mai știu de unde sunt.
Te-am prins. Te-am prins.
Acum ai hepatită A.
Ești foarte deshidratată și anemică.
De cât timp ești aici?
De opt ani, șapte luni,
28 de zile,
12 ore, 5 minute
și 15 secunde.
Acum sunt 16 secunde.
Am de făcut 10 ani.
- De ce? - Un tip drăguț a venit la mine într-un bar
și m-a întrebat "nu vrei să faci niște bani?"
"Bagă-ți asta în geantă
- când te întorci în SUA, bine?" - Mda.
Ce era?
Jumătate de kg de heroină.
Toți greșim, așa că...
se putea întâmpla oricui.
Măcar eu am geam. Bietul Hugo nu avea nici măcar atât.
În fiecare seară, îi descriam cum apune soarele ca să poată desena.
Cum se simte?
Nu prea bine.
Virusul i-a distrus ficatul.
În primul an, n-am crezut că voi rezista,
așa că am luat un pumn de pastile de la celelalte deținute.
Era cât pe ce să le înghit, când am auzit o voce.
"Ești acasă, prietena mea?"
Așa că...am aruncat pastilele,
m-am dus la gaura aia mică din perete
și am spus "da, sunt acasă".
De atunci, a fost mereu acolo,
de cealaltă parte a zidului. E cel mai bun prieten al meu
și singurul motiv pentru care sunt acum în viață,
iar eu nu i-am văzut niciodată fața.
Depărtător.
- Deci... - Depărtător!
- Aici. - Mă refeream...
- Ce voiai... - Bine, îl folosesc pe ăsta.
- Ce voiai? - Electrocauter, te rog.
Ce-ați pățit amândoi?
Știți ceva? Nu știu ce se petrece
și, în mod normal, nici nu mi-ar păsa,
dar vă am ca ajutoare în sala de operație, cu un pacient deschis pe masă,
- așa că adunați-vă și terminați. - Corect.
Dar nu în grădina mea.
Poftim.
Mult lichid de ascită. Aspiră.
Nici măcar nu mai arată a ficat.
Masa hepatică este de doar 6 cm.
Ciroza a devenit malignă.
S-a răspândit peste tot. Nu putem face un stent. L-am omorî.
- Dar dacă nu putem opri hemoragia... - Nu se va întoarce în închisoare.
Ficatul lui e dus.
Nu-l putem repara nicicum. Îl închidem la loc.
Cât mai are de trăit?
Nu prea mult. Cu hemoragia internă,
probabil câteva ore.
Bine. Faceți-i transfuzie cu două unități și mențineți-l stabil.
Mă întorc.
Nu e atac cerebral sau vreo tumoră.
- Cum să facă o criză de la un genunchi? - Asta încerc să-mi dau seama.
- Multe lucruri pot produce crize. - Află că tu ești în capul listei.
Fiule, de ce nu te duci tu la oraș
să-mi aduci o sticlă rece de băutură de migdale?
Vorbești serios? Băutură, acum?
Adu una și pentru frumoasa doctoriță.
Scuză-i manierele. Nu așa l-am crescut eu.
Nicio problemă.
E îngrijorat din cauza dumitale și foarte supărat pe mine.
Nu-ți face griji. Nu ești prima fată care condamnă ceea ce facem noi.
Nu că aș fi visat toată viața să cultiv coca.
Când eram de vârsta ta...
eram dansatoare de flamenco.
Da. Am venit aici să intru în corpul de balet. Îmi plac fustițele înfoiate.
Va trebui să-ți iau lichid din genunchi să văd dacă e vreo bacterie.
O să te doară.
De ce ai venit în junglă, dră doctor?
Ca să ajut oamenii.
O să sune prostesc, dar cred că am venit aici... ca să fiu eroină.
- Cum ți-a mers? - Nu prea grozav.
A fost un accident săptămâna trecută.
Am pierdut pe cineva.
Chiar suporți bine durerea.
După cum spuneam... am trecut și prin altele mai rele.
E bine să fiu din nou cu tine în sala de operație,
săpând printre intestine.
Ești ușor de mulțumit, Clark.
Gata, l-am găsit.
E ceva mare în jejun.
Aș zice că...
unul din lucrurile grozave în New York...
e Chinatown.
De ce nu găsim mâncare chinezească bună și aici?
Ne-am distrat de minune amândoi.
Da, ar trebui s-o mai facem, Keeton.
Atunci când nu-mi explodează inima, știi...
Să vedem ce i-a provocat suferință tipului ăsta.
Ziceai că nu a înghițit nimic?
- Da. - A mințit.
A luat antiparazitare, o grămadă.
Pastile împotriva viermișorilor? De unde știi?
De-asta omorâm paraziții încet și treptat,
fiindcă dacă îi omori dintr-o dată,
mor toți odată.
Mai vrei mâncare chinezească?
Ce bine e.
Îmi bate soarele în față. Aer proaspăt.
Unde arde, dr. Cole? Mai încet.
Te așteaptă cineva.
- Adică Hugo? E aici? - Tocmai a ieșit din operație.
Și ce naiba mai așteptăm? Grăbește-te!
- El e? - Da.
Nu s-a trezit din anestezie.
E în comă.
Cum a fost prima zi?
Minunat. Minunat!
Acum încerc să-mi dau seama
ce boală misterioasă îmi ucide pacienta care, din întâmplare,
e mama fostului meu iubit, cultivatoarea de cocaină.
O tratezi pe mama lui Mateo?
Trebuie să fie puțin...
... penibil.
Ce e șu șahul?
Îi explicam tânărului Charlie că Alma mi-a dat papucii
pentru că am jucat jocul ei preferat cu... Minard
și lui i s-a făcut chef de jocuri.
Dar mă zvântă în bătaie.
Te-a zvântat și pe tine?
Trebuie să văd un pacient.
Mănâncă-l tu.
Probabil că n-aș da cu nuca-n perete prea des
dacă ai fi sincer și mi-ai spune că ai făcut-o cu blonda.
Ce-i? N-am cinci ani.
Azi aveam nevoie de ceva simplu. Asta nu e deloc.
Știu și îmi pare rău. Doar că nu mă pot uita la Mina
fără s-o văd în minte goală, ceea ce pare grozav.
Și este, dar nu este. E oribil. E așa oribil.
Am făcut o laparoscopie împreună. A fost așa de aiurea.
- Îi tot vedeam sânii. A fost... - Fuller!
- Da, știu! Greșit. Trebuia să fie frumos. - Fuller!
Uite ce vreau să spun.
Eu și Mina lucrăm împreună. A fost foarte bine.
Acum parcă suntem străini. E nasol... nasol...
Dacă te face să te simți mai bine,
sunt convinsă că și ea simte la fel.
Crezi?
Adică tu crezi că ea mă privește când operăm împreună și mă vede...
Asta voiai...
Mănâncă-l tu.
Ce are sandvișul ăsta?
Nu pot să ajung la venă.
N-ai putea să-i scoți cătușele?
E deshidratată și are febră.
Nu pleacă niciunde.
În ordine.
Tot timpul ăsta mi l-am imaginat altfel.
Ce ți-ai imaginat?
Un tip solid, puternic. Che Guevara.
Da, sigur. El n-a fost niciodată așa.
Pentru mine este.
E vocea care m-a învățat spaniola și mi-a povestit
despre locurile în care voi merge
când voi fi liberă, în fiecare noapte până adormeam.
Vocea aia are 2 m și e puternică.
Nu se va trezi, așa e?
Încearcă să te odihnești puțin.
- Te simți bine? - Da. Operația e cam lungă.
Sângerează. Poți să pui degetul pe artera mezenterică superioară?
Da. Da, mă descurc.
Mă desc...
Clark! Clark!
Ajutor! Am nevoie de ajutor aici!
Ajutor! Să vină cineva! Am nevoie de ajutor acum!
Să vină cineva! Haideți!
Ajutor! Mă aude cineva?!
Știu că nu ești chirurg, dar trebuie să-ți pui niște mănuși.
- Mănuși! - Nu... nu... nu știu...
N-am timp de ceartă! Trebuie să mă ajuți, omule!
Pune-le odată!
Dă-mi mâna.
Mâna.
- Strânge. Ții bine? - Da.
Haide, Ryan, trezește-te.
Ce dracului se întâmplă, amigo?
Am auzit mult zgomot pe aici.
Adică e mai mult decât în închisoarea sud americană?
Da... mă simt ca acasă.
Păstrează-ți ideea, Hugo.
Vești bune.
E slăbită de la hipocalemie și e deshidratată. Nu putea ajunge departe.
O vor căuta paznicii, dar ce-ar trebui să le spun?
Că a avut o urgență medicală, c-a trebuit s-o duci undeva pentru radiografie.
Ce? Ești nebun?
- Dacă o să creadă că am ajutat-o... - Da, știu.
Unde te duci?
S-o găsesc înaintea lor.
Bună.
Ce s-a întâmplat?
Ai leșinat.
Ai lichid în plămâni.
- Dumnezeule, aveam un vas spart! E bine? - Vasul a fost clampat. Omul se face bine.
Bine. Trebuie să...
Încet, încet.
Nu te grăbi.
Ridică-te în șezut.
Acum pot să spun ceva?
Ai insuficiență cardiacă congestivă.
- Și te-ai suprasolicitat azi. - Keeton...
N-am terminat! A fost inutil, înțelegi?
A fost o nesăbuință și prostia mare este că am stat și am privit ce-ți făceai.
Poate ai tu nevoie de mine să te simți puternică,
dar eu am nevoie de tine în viață.
Așa că nu ești puternică.
Ești slabă.
Întâi mă schimb și apoi închidem.
Ce faci?
- Mănânc prânzul lui Zee. - Ai curaj.
Sunt moartă de foame.
Nu pot să iau masa cu el. Nu pot să operez cu el.
Lucrurile au devenit neplăcute și penibile între noi, iar eu...
El nu face decât să se uite fix la mine.
La ce se uită?
- Nu la sânii tăi. - Ce?
Eu îmi vreau colega înapoi,
tu trebuie să mănânci, așa că asta trebuie să înceteze.
Vorbește cu el,
altfel... ai să mănânci singură prin colțuri toată viața ta.
Ai aflat ce are?
De asta mă ocup.
Încă aprofundez.
Am să-i găsesc alt medic.
Fii serios. N-are de-a face cu faptul că sunt un medic bun și tu o știi.
Încerc să țin lucrurile cât mai simple și la nivel profesional,
- dar tu le faci personale și... - Tu le-ai făcut personale
când ai spus că mama e narco traficantă
și că nu vrei să ai nicio legătură cu familia mea.
Iartă-mă dacă nu vreau să pun viața mamei în mâinile cuiva care o consideră criminală.
N-am priceput nimic.
Am spus că este personal.
Aceea e mama mea și e bolnavă.
Știu că n-o placi și nu-ți place ce facem.
Crezi că nu suntem mai buni decât traficanții de droguri,
așa că iartă-mă dacă nu mă reped să-i pun viața în mâinile tale.
Ce s-a întâmplat?
A scăzut tensiunea.
Mamă! Ce este?
- Sunetele inimii sunt înăbușite. - Ce are?
Inima e comprimată.
Cred că e lichid în jurul ei.
Crezi sau știi sigur? Mamă... mamă!
Trebuie să-l scot înainte să facă stop cardiac.
- Îi înfigi un ac în inimă?! Nu... - N-am timp! Va trebui să ai încredere.
E bine?
Trebuie să-i iau niște sânge pentru VSH.
- Ce? De ce? - Cred că știu ce are.
Pleci undeva?
Cum m-ai găsit?
M-am gândit că stai departe de drumuri cu hainele astea.
Așa că rămânea ori o încercare disperată în junglă,
adică sinucidere curată, fie pe râu.
Cred că... nu mă prea pricep să mă ascund.
Așa e. Ascultă, nimeni nu știe că tu ai fugit,
dar dacă eu te-am găsit în 20 minute, ei te vor găsi în 10.
Și o să faci mult mai mulți ani decât... cât mai aveai, un an?
Un an, patru luni, două zile,
6 ore, 12 minute și 40 secunde.
Asta e șansa mea.
Trebuie s-o prind.
S-a trezit.
Mai are doar câteva ore de trăit.
Nu mă pot întoarce acolo fără el.
- Numai datorită lui am rezistat. - Știu, știu.
Și n-am nicio idee cum e să fii acolo,
dar dacă fugi acum, chiar dacă reușești cumva,
vei fugi tot restul vieții.
Nu de poliție, asta e în josul listei.
Vei fugi de faptul că ai lăsat un om
care a fost închis într-o cușcă toată viața
și care ți-a fost alături atunci când nu aveai pe nimeni...
...l-ai lăsat pur și simplu să moară singur. Dar dacă vrei să fugi...
eu n-am fost aici...nu te-am văzut.
Dar nu confunda fuga cu libertatea.
Și...
vezi că barca e invers.
Nivelul de oxigenare a scăzut la 82.
Nu mai are mult.
Nu putem decât să-i alinăm suferința.
Hugo!
Am terminat cu analizele ei.
Hugo.
Sunt Becky.
Uită-te în ochii mei. Eu sunt.
Ești acasă?
Da.
Sunt acasă.
Ia te uită.
Ce crezi?
Uitasem.
Uitasem...
Ines, ai o boală numită lupus.
Atacă toate celulele organismului provocând inflamații la încheieturi,
inimă, creier.
Asta explică toate simptomele.
Spune-mi dacă Mateo avea dreptate să fie îngrijorat.
Nu-mi place deloc când are dreptate.
Avea dreptate într-o privință.
Lucrul la fermă, munca fizică și boala asta...
nu fac casă bună împreună.
Altădată cultivam porumb. Ți-a spus?
Nu.
Poate nu-și amintește. Era mic.
Soțul meu murise
și mă lăsase cu doi copii de hrănit
și o recoltă vândută pe mai nimic,
câțiva pesos acolo.
Mateo avea trei ani și într-o noapte...
a început să țipe...
de foame.
Am zis "destul".
Am scos porumbul și am plantat coca.
Știi, oamenii privesc ceea ce fac
și văd un drog care distruge familii.
Eu îmi văd copiii crescând cu burțile pline în loc să fie goale.
Nu am ales cocaina.
I-am ales pe copiii mei. Am ales persoana mea.
Am ales să supraviețuiesc. Înțelegi?
Înțeleg.
Sunt dansatoare.
N-am mai dansat de 20 de ani, dar asta sunt.
- Poți să crezi? - Bineînțeles.
Bun...
Dacă eu sunt dansatoare, chiar dacă am dat greș...
astăzi mi-ai salvat viața, domnișoară doctor.
Cum să nu fii eroină?!
Am mâncat de multe ori singură în copilărie.
N-am avut frați sau surori.
Doar eu și părinții mei care se urau unul pe celălalt
și o mulțime de sandvișuri care se preparau la microunde.
Bine...
Vreau să spun că nu mai trebuie să mănânc singură
pentru că am o casă.
Și nu e vorba de casă. Nici de jungla asta stupidă.
E vorba de voi.
Tu și Brenner... sunteți căminul meu.
Și sunt foarte speriată că am stricat totul prin...
jocul de șah jucat împreună.
Așa e. Nu era momentul potrivit pentru jocuri de genul ăla.
Probabil că n-ar fi trebuit nici măcar să...
scoatem jocul de șah.
Cred că am putea să nu mai vorbim în metafore.
Hai să-i spunem pur și simplu sex.
Am făcut sex.
Bine.
Prin urmare... ce facem în privința asta?
Nu știu.
Ție nu ți se întâmplă...
... să îți închipui mereu că sunt dezbrăcat?
Nu! Nu.
De ce? Tu pățești așa?
Nu!
Nu...
- Mă gândeam că poate tu... - Nu.
Pentru că ar fi de înțeles.
Să ne ferească Dumnezeu, nu?
Felul în care eram când aveam nevoie de o doză,
cât duceam la un moment dat...
Se putea să fiu eu.
Dacă aș fi închis fără cineva,
fără tine...
nu știu cum aș supraviețui.
Ei bine, ce-ai făcut azi te-ar fi trimis direct la închisoare.
Dar uite ce-ai reușit. Adevărul este că ești
un om cinstit, onorabil... și, ei bine, eu te iubesc atât de mult,
chiar dacă mă aduci în pragul nebuniei în fiecare zi.
Ce-ai spus?
Am spus că ești un om bun și onorabil.
Nu, nu, nu. Am înțeles partea în spaniolă.
Partea cu "te quiero"...?
Știi ce înseamnă.
Da...
Știu ce înseamnă.
Noapte bună, nebuno.
O voi muta într-o instituție de tratament pe termen lung din San Miguel.
Succes. N-o să plece. N-o poți forța.
Pur și simplu n-o să poți.
Ce opțiune mai am?
Pe mine. Am să fac vizite la domiciliu. Am să-i țin boala sub control.
Acum are nevoie de un medic personal.
Ai să faci vizite la domiciliu...
la ferma unde cultivăm...
Știu ce cultivați.
Și probabil n-o să fiu niciodată de acord,
dar înțeleg.
Acum înțeleg...
și aș vrea să fiu medicul ei.
De acord.
- Mulțumesc. - Pentru puțin.
Nu asta am vrut să spun.
Sunt bolnavă. E condamnarea mea. Nu pot fugi de ea.
Nu pot să operez...
nu mai pot să practic medicina pe teren. Nu în momentul ăsta. Așa că...
Pune-o.
Clark...
Pune-o odată.
Gata, gata.
Îți promit că o să fie bine.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro